Atmosfären är normal.
Temperaturen är 25C. Normalt barometriskt tryck.
Nagra tecken pa civilisation?
P4X-884 verkar vara ett orört paradis, sir.
Lat inte skenet bedra.
- En mans tak är en annan mans golv. - En dares paradis är en vis mans helvete.
Spring aldrig med saxar?
- Försöker du bevisa nagot, majoren? - Ja, sir.
Vi bör göra en rekognoscering.
En biologisk undersökning för att se om 884 är lämplig som forskningskoloni.
- Naväl. Ta er en titt. - Mm! Mineralundersökning. Min favorit!
- Översten. - Jag vet, generalen.
Det är bara lek och skoj tills nagon bryter en nagel.
- Jag känner inte till den termen. - Au revoir. Det är franska. Betyder ciao.
Ciao betyder adios. Auf Wiedersehen. Sayonara.
Kan alla fritt översättas till...
Adjö?
Lediga.
Vad hände?
- Vad hände? - Precis vad jag fragade dig.
Kan nagon förklara?
Generalen, vi akte precis. Vi gick genom porten men kom tillbaka... hit.
Majoren, ni har varit borta i över femton timmar.
Blodomloppet är normalt.
Era värden är normala.
Men den förlorade tiden?
Kan vi ha blivit drogade?
Inget indikerar att ni blivit injicerade eller utsatta för vald.
Vad är det sista ni kommer ihag?
Vi gick uppför rampen.
O'Neill förklarade vad ciao betydde.
Vi gick och kom tillbaka.
Det är allt som hände. Sa vitt vi vet.
När ni inte kom tillbaka skickade vi ut en andra MALP.
Men den visade bara samma bild av den främmande planeten.
Inga spar efter er och vi fick inget svar pa vart anrop.
Därför fanns det tva MALP:ar i portrummet.
Bada kom tillbaka precis innan er. Vi antog att ni skickat dem.
Det var inte vi, sir.
Detta är Mark ll:s MALP-sändning.
- Det var vad vi sag. - Ja, sir. Samma som den första.
Men var är den?
Om detta är den andra MALP:en bör vi kunna se den första nära Stargate.
Bör inte den där... sondera lite.
Men da skulle det synas spar. Det finns inga i den här bilden.
Se vad som händer när jag spelar upp den ruta för ruta.
Där.
- Halla. - Vad är det?
Vet inte. Deras teknologi är mer avancerad än var.
- Sa den förra bilden var manipulerad? - Det finns ingen annan förklaring.
Bilderna över planeten verkar vara fabricerade
- och sänds sedan till oss. - Varför?
Möjligen för att locka oss till det här rummet.
Det var för bra för att vara sant.
Jösses, vad kaffet smakar gott.
Jag tänkte precis det.
- Ja, är det kanel? - Det är endiver.
Endiver.
Teal'c?
- Är det inte hett? - Mycket.
Stanna kvar pa basen.
Vi far halla ett öga pa er tillsvidare.
- Jag mar utmärkt. - Jag ocksa, Daniel Jackson.
Och det fran nan som precis bälgade i sig tva liter rykande hett kaffe.
Just det.
- Hungrig? - Ja.
Prova pajen.
Sa jag gör ett diagnostiskt test...
- Jösses! - Ah, ja.
- Den bästa pajen jag nansin ätit. - Varför är den sa annorlunda?
- Samma gamla paj. - Smakar mycket gott.
- Varför smakar det sa gott? - Jag vet inte.
Allt jag vet är... att jag inte ens gillar yoghurt.
SG-1, infinn er vid medicinska labbet 3.
Vänta. Förlat...
Röntgenbilderna har en viss felprocent. Tyder pa en felande pixel.
Men den är pa samma plats pa varje bild.
Ja. Tack.
Sa jag jämförde dem för att vara säker.
Den finns pa exakt samma ställe i era hjärnor.
Vi pratar om nagot mycket mindre än ett knappnalshuvud.
Som knappt syns pa en röntgenbild.
Jag gjorde därför ocksa en röntgen för elektronresonans.
Detta är förstorat flera tusen ganger, sir.
Den där saken finns i alla oss?
Jag är rädd för det.
Kan de avlägsnas?
Inte utan att orsaka permanent hjärnskada.
Vad är nackdelarna?
Hur de implanterades utan skada pa hjärnbarken gar över mitt förstand.
- Vilka är hoten? - Efterrätterna pa basen är i fara.
De avger ett elektromagnetiskt fält, men jag är inte säker pa vad det betyder.
Det enda vi har lagt märke till är vissa begär och skarpare sinnen.
Speciellt smak och doft.
Tills vi kommer pa avsikten med de här objekten haller jag er isolerade
och bevakade dygnet runt.
Trakigt!
- Vem sa det? - Inte jag.
Vad sägs om att vi hittar pa nagot kul?
Teal'c?
- Hörde du? - Ja.
- Vem där? - Okej!
Jag ska göra sa att ni alla kan se mig, men bara för att ni fragade.
- Ni kan alla se mig nu, eller hur? - Tydligen.
Jag är sa glad. Hej, hej, hej.
- Säg nu det allihopa. - Hej, Urgo.
Ni är mycket snyggare pa utsidan än ni är pa insidan.
Pa insidan är allt sa komplicerat. Snälla!
Vakten!
Kan du komma hit?
Ser du nagon inkräktare i rummet?
Nej, sir.
Okej. Du kan ga.
- Vad är du? - Urgo.
Vilket förklarar varför vi alla precis sa "Hej, Urgo. "
- Nej, du drömmer inte. - Du läser vara tankar?
Fa inte panik. Bara de tankar ni har för tillfället.
Sa du finns verkligen i vara huvuden?
Du är sa smart, Samantha. Det gillar jag hos dig.
Carter?
Teknologin som implanterats i vara hjärnor, sir.
Ett visuellt kommunikationsgränssnitt: kontrollerade hallucinationer.
Sa...
Jag...
- Vad? - Han blir förvirrad!
Vem är förresten Mary Steenburgen?
Detta är otroligt. Objekten maste vara länkade pa nat sätt.
Dr Fraiser sa de utstralade ett EM-fält - ungefär som radiofrekvenser.
Objekten i vara hjärnor är nat slags tradlöst datanätverk?
Ett oerhört sofistikerat sadant. Fungerar pa stora avstand.
Vi drogs alla till cafeterian när överste O'Neill at dessert.
- Han kan fa oss att göra saker? - Nej.
Aldrig, oavsett vad ni tror.
Men du kan antyda saker?
- Och förbättra vara sinnen. - Sa att saker smakar bättre.
- Gjorde det inte det? - Varför inte?
Han finns ju i vara hjärnor. Han gör sa att vi ser och hör honom.
Trakigt! Vem dekorerade det här rummet?
Det är sa trist!
Säg inte att hela er planet är sa här.
Kan vi inte dra nagon annanstans - bort härifran?
Nagonstans, ni vet...
bort härifran?
Var som helst. Trakigt.
Okej. Hur ser han ut?
Som en känd tenor.
Vad är det här?
Och ni ser exakt samma saker samtidigt?
Japp.
- Vad är det här? - En defibrillator.
Intressant. Tack.
Defibrillerar den nu?
Han... verkar ha en stor aptit pa nya erfarenheter.
Handtagen ger elektriska stötar mot oregelbundet hjärtslag.
Och de mar man bättre? Känns det bra? Gör det ont?
- Det gör ont! - Jag skulle tro det.
- Kan vi prova? - Nej, jag tror inte det.
Varför inte? Det kan väl inte ta kal pa en? Eller?
Han pratar med er?
Han upplever saker genom oss. Samlar information via vara sinnen.
Prova handtagen.
Upplever ni nagra fysiska känslor?
- Teal'c! - Slappna av lite.
Jag är lugn.
Han har inte total kontroll. Bara förmagan att antyda saker.
Han kan ocksa höja var motivation inför uppgifter.
Verkligen?
- Han är oemottaglig för direkt utfragning. - Det är inte sant.
Jag utnyttjar er kunskap. Ni kan utnyttja min.
- Fraga mig vad som helst. Vad? - Hur blir vi av med dig?
Förutom det!
- Pyttsan! - Du sa vad som helst.
Varför vill ni bli av med mig? Jag finns i era hjärnor.
Vet att ni gillar mig. Ni kan inte lura mig.
Nej, Urgo. Vi gillar dig inte.
- Erkänn, tuffing. En gnutta? - Inte ens en gnutta.
Men jag har en älskvärd personlighet.
- Han samarbetar inte, O'Neill. - Du din...!
Om flera ar när ni tänker pa mig, kommer ni säga:
"Hur klarade jag mig utan min underbare följeslagare?"
Vov.
- Om flera ar? - Vov?
Ni kan inte avlägsna mig fran era hjärnor. Glöm det.
Vad gör du där för det första?
Ja... Hon fattar. Du har fattat.
Jag är här för att lära mig. Uppleva er värld.
Sa vi är märkta - precis som vilda djur man vill studera.
- Vi är inga vilda djur. - Tala för dig själv, tuffing.
Vänta lite. Rasen som skapade dig och placerade de här sakerna i vara hjärnor,
vill väl ha informationen som du samlar in.
- Jag antar det. - Hur far de den?
- Du vill inte veta. - Säg att jag vill det.
Du behöver aldrig veta det.
Är inte du programmerad? Hur kan du gäcka dina skapare?
Därför att de är onda. Mycket onda. Vi vill inte ha nat med dem att göra.
Om vi kontaktar de som skapade teknologin...
Det skulle vara mycket oangenämt.
- Varför bör vi lyssna pa dig? - Okej.
Jag vet att ni bara gillar mig lite, men jag gillar er massor och vill inte att ni dör.
- Dör? - Ja, som i död. De kommer döda er.
De öppnar era hjärnor med en enorm konservöppnare
och skopar ur mig med en stor skopliknande sak.
Sa funkar det.
Det är döden... eller mig.
Mig eller döden. Ni maste bestämma.
Mig... eller döden.
Na?
Vi tänker.
- Kan du sluta? - Jösses!
Är du snäll.
Sa den här teknologin lever genom er.
Jag tycker vi tar risken och far till planeten.
Men om han talar sanning om sina skapare?
- Vi kan inte bli av med honom här. - Nej. Inte en chans.
- Nej. - Hon vet.
Kanske det finns nat annat sätt. Har inte studerat teknologin,
- men jag kan säkert stänga av honom. - Stänga av mig?
- Snälla. - Slösa inte bort din tid. Det är omöjligt!
Jag har en idé. Vi leker kurragömma.
Ni gömmer er och jag...
Jag kommer inte fuska. För jag har ju... Men jag tänker inte...
Ett, tva, tre...
- Vad du än vill, majoren. Ni kan ga. - Tack.
.. sex, sju, atta,
nio, tio.
Har inte tid att leka, Urgo. Bryr mig inte att jag ska leta.
Jag har jobb att göra.
Nej, jag är inte hungrig. Ät paj med överste O'Neill.
- Jag är upptagen just nu. - Majoren.
- Hej. Pratade precis med Urgo. - Förstar.
- Önskar du gjorde det. - Urgo, Major Carter skulle vilja...
Janet, han är... här borta.
Urgo, Major Carter vill vara ifred.
Janet, jag uppskattar det, men...
- Urgo, var inte sa fräck! - Vad sa han?
Ursäkta mig, jag maste jobba.
Doktorn, kan vi vara helt säkra pa att SG-1 är... vad heter det?
- Själsligt sunda? - Just det.
Ja, sir. Allt vi hör och ser bearbetas i hjärnan.
Urgo skapar en image av sig själv som de besvarar.
Om du säger det.
Langt ifran. Inte ens nära.
Inte en chans. Glöm det.
- Carter. - Jag tror jag har en lösning, sir.
Snälla du!
Det elektromagnetiska fältet indikerar att objekten baseras pa elektronik.
- Sa smart men ända... sa fel. - Jag tror inte det.
En EM-puls borde fixa det, sir.
- Urgo, det är hett! - Menade det inte.
Jo, det gjorde du. Sluta.
Urgo har försökt distrahera mig sen jag började tänka pa det här,
sa jag är förmodligen pa rätt spar.
Hoppas du inte gjorde dig illa. Jag är ledsen.
- Jag överlever. - Hon förlater mig.
En stark EM-puls kan sla ut de flesta elektroniska teknologier.
Det är ofarligt för oss men bör göra Urgo impotent.
Kan du... formulera om dig?
- Gör det. - Snälla, gör det inte.
Jag menade inte att skalla dig. Jag gillar dig verkligen.
Snälla. Det var en olyckshändelse.
Rummet är skyddat sa det kan inte paverka basens teknologier.
Gör det inte, snälla du. Hur kan jag fa dig att gilla mig?
- Och det skadar inte oss? - Nej. Det kommer skada mig.
- Vi känner det inte. - Jag gör det.
Mitt öde ligger i era händer. Ha förbarmelse!
Jag vet. Jag kan bli mindre.
- Vad sägs om det? - Klar?
Jag är här. Titta hur pytteliten jag är!
Hur kan nan sa här liten skada nagon?
Vänta! Jag kan vara trist. Vill ni att jag är det?
Vilken trevlig gra färg. Vill ni ha vitt bröd med majonnäs? Titta pa golf?
- Tryck pa knappen. - Nej. Vad sägs om det här?
Kan ni motsta det?
Gör det inte. Sacrebleu!
Jag smälter! Jag smälter! Vilken värld! Vilken värld!
Pulsen har inte försvunnit. Styrs av en timer.
Hur mycket tid har jag...
- Är det över? - Japp.
- Känner ingen skillnad. - Lyssna.
Vad?
Exakt.
Snyggt jobbat, Sam.
Vi far se.
Instrumenten sitter fortfarande kvar, men EM-fälten är borta.
Allt annat är normalt.
Ber att SG-1 ska fa aterga till arbetet, sir.
- Avvakta en vecka. - En vecka?
Allt verkar normalt.
- Hur mar du? - Utmärkt. Vill börja jobba igen.
Nästa helg aker Cassandra och jag till sjön.
Vi ska hyra en roddbodd. Vi du följa med?
- Ja, gärna. - Fint.
- Kan du skicka in Daniel? - Ja.
Jag sjöng inte. Jag skulle veta det.
Jag kan inte ens texten till...
Okej. Om du kallar det sjunga.
Urgo.
Jag kunde inte lata bli!
Nej!
- Trodde det skulle funka. - Känn dig inte misslyckad.
Det funkade ett tag. Allt försvann. Det var sa sorgligt.
Men helt plötsligt var jag tillbaka i era hjärnor där jag hör hemma.
Systemet maste ha en aterställningsfunktion. Ledsen.
Jag är ocksa ledsen, för sa länge den där mekanismen paverkar er,
- är ni avstängda fran jobbet. - Generalen, är det nödvändigt?
Vare sig ni erkänner det eller inte, har ni kompromissats.
Ett främmande väsen har kontroll över er, om än begränsat.
- Vi vet inte vad han är kapabel till. - Han kan inte fa oss att göra saker.
Sa varför behandlade jag ett brännsar? Sa du inte att Urgo var ansvarig?
- Menade inte. - Han menade det inte.
Det var inte hans avsikt.
Jag har sagt vad jag tycker.
Var nu bussig. Hur blir vi av med dig?
Har ingen idé. Jag vet verkligen inte.
- Han kanske inte vet, sir. - Hur kan han inte veta?
- Han är bara ett program. - Program?
Din programvara vet inte hur din dator fungerar.
Men min programvara far mig inte att sjunga "Row, Row, Row Your Boat".
Braka inte. Jag är här. Vad gör det för skillnad?
Jag ska inte säga ett ord till. Inte ett pip. Inget.
Jag ska halla tyst, som en liten mus. Inte ett pip. Titta.
Jag har en idé. Varför spelar vi inte ett spel? Nan rolig lek?
Nagot med ett lexikon. Det är kul.
Man tar ett ord... och sa skriver man ner vad man tror det betyder.
Jättekul. Och sa är det bildande. Tror ni kommer gilla det.
Chevron sju kodad och last.
- Vad är det? - Var version av dig.
Men inte sa älskvärd och sofistikerad, n'est-ce pas?
Den är utrustad med sensorer, videokamera, mikrofon.
- Används till utforskning. - Carter.
Ledsen. Vet inte varför jag berättade det.
Halla!
Sa vackert! Kan vi aka dit?
Det är en illusion. Dina skapare använder den som lockbete.
Sa jag inte att de var tarvliga? Det är tarvligt!
MALP är on-line, generalen.
General Hammond fran jorden.
Vi vet att bilderna som ni sänder till oss är falska. Vi vill ha en dialog.
Var god svara.
Varför gör han det?
Vi vill kommunicera med dina skapare.
Nej. Dalig idé.
Det är var sista chans innan vi tvingas aka dit.
Du tänkte precis pa Maui - stora stränder och sma bikinis.
Vi borde aka dit istället. Det är trevligt och varmt där.
Vem vagar utmana Togar?
Den rösten. Det är han!
Dr Jackson?
Detta är Dr Daniel Jackson. Vi vill inte utmana dig.
Vi har upptäckt dina instrument.
Vi vill att du avlägsnar dem. Honom.
Honom?
- Urgo. - Hur vet du hans namn?
Han berättade det.
- Han interagerar med oss. - Driver oss till vansinne!
Det är ett fel.
Skicka tillbaka individerna. Urgo kommer avlägsnas.
- Du hörde vad han sa. - Sir, vara liv star pa spel.
Lat oss fraga detta: Vill vi ge upp SG-1
och leva resten av vara liv med han pladdrandes i vara huvuden?
Ja. Säg ja.
Eller... ska vi försöka bli av med honom sa att vi kan fortsätta vara liv?
- Nej. Säg nej. - Ledsen... Urgo.
Det duger. Teal'c?
Om vi ska kunna fortsätta betjäna den här världen
maste Urgo avlägsnas.
Sam. Sammy.
Du gillar mig. Paminner dig om farbror Irving.
Bubeleh!
- Kommer du ihag? - Ja, lite grann.
Carter.
Förlat.
- Jag antar att... vi borde aka. - Da är det avgjort.
Vad tror du Togar menade med "ett fel"?
Att det inte var tänkt att Urgo skulle interagera med oss.
Ak inte, snälla ni. Han kommer döda er. Allvarligt.
Han är vidrig. Det kommer bli en plagsam och avskyvärd död.
Jag menar det.
Okej, okej. Fint.
Han kommer döda mig. Du hörde honom!
För Guds skull! Har ni inga känslor?
- Har du? - Carter! Varför uppmuntrar du honom?
Han är programmerad för självbevarelse.
Sir, den där rösten, Togar, sa att det här var ett fel.
Det är nog inte meningen att vi ska veta att han är här.
Du ska väl inte interagera med oss?
Naväl... När jag först...
och vi blev vä... Tekniskt sett.
Nej.
- Beskriv dina känslor. - Jag? Nervös. Upprörd.
Lite hungrig.
- Rädd? - Ja, visst.
- För vad? - Att aka iväg, som sist.
Att inte fa uppleva saker. Vara här med er.
- För döden? - Visst. Rejält.
Han kommer döda mig. Det är därför som... döden dyker upp titt som tätt.
- Sir... - Carter.
- Vänta lite, Jack. - Daniel.
Vad utgör en förnimmande livsform?
- Självmedvetenhet. - Jag är jag. Ingen tvekan om det.
- Vad mer? - Förmagan att tänka självständigt.
Jag är självständig. Jag gillar bara... sällskap.
- Rädd för döden? - Ja, det ocksa!
Du kommer inte övertyga mig att han lever. Titta!
Han är inte här pa riktigt. Han finns här. I vara huvuden.
Vissa livsformer kräver andra för att leva.
Da är du en parasit. Som en Goa'uld.
En parasit. Som Goa-ooh.
Eller en Tok'ra. Bara för att man är parasitisk till sin natur är man inte dalig.
- Det är en maskin. - Det gjorde ont.
Sir, han är artificiell intelligens...
men det betyder inte att han inte lever.
- Lyssna pa henne! - Sa vad tycker du?
Jag tycker vi bör överväga det.
Kanske felet inte var ett fel, utan nagon högre teknologisk evolution.
Födelsen av en helt ny livsform.
- Jag haller nog med Sam. - Vad?
- Sir, det är... - Nej! Hammond sa det.
Vi har kompromissats.
Vi förklarar situationen för Togar-killen.
Han kan ta hand om Hugo.
Urgo.
Sätt fart.
Jag är dödsdömd.
Jag hatar när det händer.
Detta är illa. Detta är mycket illa.
Mycket illa.
Rör er inte eller sa gör jag er medvetslösa!
Om det visar sig nödvändigt.
Är du Togar?
Ja. Togar!
Lika vacker som han är ond.
- Ingen orsak att frukta oss. - Jag fruktar er inte.
Han är en galning. Han är ond och förfärlig. Spring för livet.
- Jag hör dig. Var tyst. - Vänta. Du hör honom?
Ja. Hör och ser.
Da bör du kunna se att han är rädd.
Flytta pa er.
Togar, jag vill papeka att när jag kallade dig galning,
menade jag det pa bästa möjliga sätt.
Kom.
Kom fram.
Stanna.
Se.
Urgo... är detta.
Exemplaret är oskadat.
Som ni kommer vara.
- Och Urgo? - Det kommer att förintas.
Vad var det jag sa? Lat honom inte göra det.
Teal'c? Hjälp.
Kree! Hoppa pa honom.
Ge honom en dubbel Jaffa-Jaffa-kick. Sätt fart!
- Er teknologi är mycket avancerad. - Ja.
De är för rädda för att uppleva saker...
Nu räcker det!
Vi är tacksamma för att du vill avlägsna Urgo.
Men vi tror faktiskt att Urgo lever.
- Han är ett fel. - Kanske han är det.
- Ett annat ord är mirakel. - Det är löjligt.
Vad du kallar ett fel har pa nagot sätt resulterat i ett liv.
Han är självmedveten. Tänker självständigt och är rädd för döden.
Det är helt klart att han uppträder levande.
Vi säger bara att det kanske gar att göra detta utan att... döda honom.
- Det finns det inte! - Okej. Var tvungen att fraga.
Jag förstar inte. Varför inte?
Enheten maste finnas i nagot som lever. Den kan inte existera av sig själv.
Det maste ga. Du skapade honom.
- Du kommer döda nat du gav liv till. - Pappa...
En förfärlig idé. Dör hellre en smärtsam och hemsk död.
Det var bara en tanke.
Jag vill leva. Uppleva universum och äta paj.
- Vem vill inte det? - Sluta pladdra. Förklara.
Jag tänkte bara att du kanske... ville placera Urgo i dig.
Nej! Jag är hellre i den där lilla med ögon och... Nej!
Syftet med teknologin är att observera och utforska.
Men teknologin är annorlunda nu.
Vi känner dig inte, men jag far känslan av att Urgo är allt det du inte är.
Du kan säga det igen.
Men jag tror han är allt du önskar du vore.
Utatriktad, äventyrslysten...
Irriterande.
Det är en chans att ändra dig.
Uppleva de saker som du är för rädd för att göra själv.
Nej! Inte rädd.
Varför utforskar du inte själv världar genom Stargate?
Det kan hjälpa mig att ta reda pa hur felet uppstod.
- Sa du gör det? - Jag kan försöka.
Räkna inte med mig. Jag vill inte göra det. Han är elak och trakig och... elak.
Vi ger dig en chans här.
- Honom eller döden? - Nej, jag...
- Döden eller honom? - Kära nan.
- Sa? - Jag tänker.
Han är sa... sa...
- Elak? - Ja.
Trakig?
- Sa förändra honom. - Jag förändra honom?
Okej. Jag gör det.
Urgo tycker det är en fin idé. Du kommer njuta av hans närvaro.
Visste att du gillade mig. Jag hade rätt.
Kanske... lite.
- Vad sägs om en kram? - Ga inte för langt.
Urgo?
- Urgo är här. - Jag är här! Jag är här!
Togar, tack för din gästfrihet. Vi uppskattar den.
Jag skickar tillbaka er till er planet.
Vänta. Togar... Hur vet vi att Urgo lever?
- Jag är här! Berätta för dem. - Jag ska, sa fort du haller tyst.
Han lever.
Urgo säger... adjö, och jag säger... tack.
Farväl, Urgo.
Nu när vi har lärt känna varandra och hjälpt varandra,
kanske vi kan dela information om...
Jag kommer sakna dem!
- Jag vet. Kan vi... - Nej!
- Varför? - Nej!
- Det är skoj. - Nej.
Är du säker pa att vi tänker pa samma sak?
- Övertygad. - Du vet inte vad du gar miste om!
Lediga!
- Karantän i beredskap. - Glad att ni är tillbaka oskadda, SG-1.
Var uppdraget framgangsrikt?
Generalen, gick vi inte precis...
Ni har varit borta i över tio timmar, majoren.
- Jösses. - Anmäl er vid sjukavdelningen.
Ja, sir.
Visiontext text: Susanna Wikman